№1, січень 2014
Про досвід співпраці територіальних громад, перспективи і проблеми Полтавщини, а також деякі підсумки року нашому власному кореспонденту Віталію Скобельському розповідає голова Полтавської обласної ради Іван Момот.
– Іване Михайловичу, Полтавщина – край нафти і газу. Ледь не на кожній сесії обласної ради розглядають питання, що стосуються погоджень дозволів на геологічне вивчення та досліднопромислову розробку нафти, газу, бішофіту, підземних прісних вод. Що це дає місцевим громадам – людям, які проживають на таких територіях?
– Надаючи погодження сесією обласної ради, ми залучаємо додаткові кошти для розв’язання соціальних проблем на тих територіях, де йтиме розвідка, а в майбутньому, можливо, і видобування. Далі вже питання вирішуються на рівні Києва.
– Чи можуть нафтогазовидобувні компанії якось уникнути цих соціальних зобов’язань?
– Жодне погодження не доходить до сесії облради, якщо там немає соціальної угоди, яку підписують голова райдержадміністрації, голова райради та сільські голови, на територіях, де іде видобуток та розвідка.
– Як відомо, місцеві ради Полтавщини спільно з громадами ефективно працюють над залученням інвестицій та реалізацією соціальних програм, спрямованих на розвиток територій.
– З кожним роком дедалі більше учасників і в обласному конкурсі проектів розвитку територіальних громад Полтавщини, заснованому обласною радою. Так, 2010 року на конкурс було подано 14 проектів, шість із яких визнано переможцями. На їхню реалізацію з обласного бюджету виділено 269 тис. грн. У 2011 році надійшло 19 проектів, 17 з яких здобули перемогу, а їхні розробники – гранти з обласного бюджету на загальну суму у 535 тис. грн. 2012 року кількість поданих на конкурс проектів зросла до 52. На реалізацію 40 проектівпереможців з обласного бюджету виділили 1 млн. 220 тис. грн. У 2013му таких проектів уже 72, а загальна сума на їхню реалізацію сягнула вже 2 млн. 500 тисяч гривень.
Конкурс постійно вдосконалюється. 2012 року обласна рада затвердила нову редакцію його Положення. Передбачено вивчення рейтингу пріоритетів розвитку громад для визначення напрямів, за якими розробляються проекти. Торік визначено чотири напрями: водопостачання та водовідведення; енергозбереження; вуличне освітлення; ремонт будинків культури. Основним завданням обласного конкурсу є активізація громадської активності. Тому умовою участі у конкурсі стало введення громадських організацій у число партнерів. Зростає і активність наших громад щодо участі у Всеукраїнському конкурсі проектів та програм розвитку місцевого самоврядування, де щороку серед переможців є і наші проекти.
Загалом бачимо зацікавленість органів місцевого самоврядування щодо участі в конкурсі, якість підготовки самих проектів зростає, так само як і частка партнерських організацій у фінансуванні проектів. Розумієте, справа не в грошах, точніше – не в них самих.
Коли знаходяться люди, які хочуть щось хороше для громади зробити, то, повірте, і гроші зазвичай знаходяться. Ось один лише приклад. У селі Стовбина Долина Новосанжарського району свого часу була мотобольна команда «Колос», яка не раз ставала чемпіоном країни. Силами місцевого господарства там було побудовано мототрек, майстерні. Але коли господарство розвалилося, занепала й спортивна база. На щастя, знайшлися в селі ентузіасти, які взялися за відродження мотобольної команди, а затим відродили і спортивну базу – торішнього літа мототрек було урочисто відкрито. Там уже не лише матчі чемпіонату країни відбуваються, а й міжнародний турнір. Причому кошти з державного бюджету на реконструкцію спортивної бази фактично не були задіяні – все вдалося вирішити здебільшого за рахунок фінансової допомоги підприємств району, агрогосподарств, окремих підприємців і місцевих фермерів. Основне, що ці люди повірили і побачили, що їхня допомога піде на користь загальної справи.
– Яка ваша позиція стосовно останніх подій у країні, в Києві зокрема?
– Як ви знаєте, наша обласна рада однією з перших в Україні відгукнулася на ці події, дала їм оцінку у своїй заяві. За неї проголосувала переважна більшість депутатів, бо всі вони розуміють, що спокій у державі, злагода – це основне, а всі інші питання можна вирішувати. У тому числі й на місцях.
У таких ситуаціях ми маємо запитати себе: хто стоїть за провокаціями, кому вони вигідні? Відповідь одна: тільки тим, хто хотів би посіяти в Україні хаос. Чи здатна радикалізація протестів принести щось, крім економічних загроз, тобто загроз добробуту простих українців? Ні, і це однозначно. Протистояння лише поглиблює економічні проблеми України.
– А якщо говорити про економіку самої Полтавщини? Куди нам вигідніше рухатися – до Європейського Союзу чи до Митного?
– Я взагалі не ставив би так питання: або–або? Про це, до речі, у своєму зверненні говорив і Президент: ми повинні шукати шляхи розвитку, зважуючи всі ризики, економічну доцільність і власні можливості… Звісно, європейський шлях – це величезна перспектива для України і тут, гадаю, сперечатися нема про що. З другого боку, якщо говорити, скажімо, про економіку Полтавщини, то промислове виробництво сьогодні здебільшого орієнтоване на експорт до Росії. Добре це чи погано, то вже справа інша, але це так. І кардинально щось змінити поки що не можемо. Один лише приклад. Варто було Росії зменшити закупівлю вантажних вагонів на Крюківському вагонобудівному заводі, як підприємство опинилося в складному становищі, бо де ж іще ви знайдете такий величезний ринок для збуту такої специфічної продукції? І так можна говорити ледь не про кожне підприємство. А так звані торгові війни! Останнім часом у зв’язку з цим згадували здебільшого «Рошен», але ж полтавці пам’ятають, що було й у нас, коли виникли проблеми з експортом сирів до Росії, бо і Пирятинський, і Гадяцький сирзаводи, які відчули це на собі, – це ж наші підприємства!
– До речі, щодо якості продукції… Багато людей підходить до розуміння питань захисту прав споживачів тільки в контексті товарів та їхньої якості, забуваючи, що ця сфера значно ширша. Вона охоплює й численні послуги, отримуючи які неналежно, люди теж можуть шукати захисту. Ви якось висловили таку слушну думку: чиновники, мовляв, теж мають дбати про власну «якість продукції».
– Чиновницька «продукція» – це послуги, які вони надають людям, – медичні, освітні, житловокомунальні. І сьогодні наше завдання в тому, щоб вони були якісними незалежно від того, де люди проживають.. Адже це теж захист прав споживача. І тут якраз органам місцевого самоврядування спільно з виконавчою владою є над чим працювати. Саме органи місцевого самоврядування теж покликані робити кроки, щоб підтягнути якість послуг, щоб і десь у селі людина не була обмежена у своїх правах. Для цього ми намагаємося навчати й тих, хто працює в системі місцевого самоврядування. У нас немає нині таких «прямих» важелів впливу на місцеві ради, такої вертикалі, як у органів державної влади, але ми намагаємося їх гуртувати, підвищувати фаховий рівень через систему спеціальних семінарів, вивчення досвіду.
– Тут, мабуть, стає у пригоді і конкурс «Кращий за професією» серед посадових осіб місцевого самоврядування області?
– Так, сьогодні – це вже своєрідна цілком серйозна і сформована програма, яку ми започаткували кілька років тому. Варто лише назвати номінації і стає зрозумілим його рівень: «Краща посадова особа сільської, селищної, міської ради», «Кращий сільський, селищний, міський голова», «Краща посадова особа районної, обласної ради». Конкурсна програма передбачає перевірку знання посадовцями законодавства, уміння готувати ділові документи, рівень знань державної мови, службового етикету, навички роботи на комп’ютері та інше.
– 2013 рік… Яким він був для вас як для керівника?
– Скажу чесно, що якоюсь мірою він відповідав порядковому номеру «13й». Рік справді був і для країни, і для Полтавщини складний, напружений. У чомусь навіть переломний… Але хотілося б зазначити, що й зробили ми немало. Аналізуючи нині всі наші плани, програми, ініційовані облрадою, проекти, можна з гідністю говорити, що вони здебільшого виконані. А це означає, що ми не топталися на місці, а йшли вперед. В освіті, медицині, спорті, культурі, в усіх інших галузях, якими сьогодні опікуються органи місцевого самоврядування. Ось лише один факт, що підтверджує це. Буквально тиждень тому в Полтаві проводилося виїзне засідання колегії МОЗ України, в якому брала участь і міністр охорони здоров’я Раїса Богатирьова. Відбулося воно в Полтаві невипадково, адже в нас є добрий досвід з оптимізації медичних закладів та реалізації багатьох суто медичних програм.
До речі, під час роботи колегії сталася і дуже приємна подія, до якої мають стосунок депутати обласної ради. 25 нових карет швидкої допомоги французького виробництва Citroёn, придбаних коштом обласного бюджету, було передано Полтавському обласному центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф. Причому всі новенькі авто працюватимуть на місцях. Того самого дня всі вони поїхали до районних центрів Полтавщини. Спеціалізований автотранспорт придбали для медичної галузі області завдяки одноголосному рішенню депутатів обласної ради виділити на це 16 мільйонів гривень із обласного бюджету. Ось такий новорічний дарунок.
Архів журналу Віче
![]() |
№9 |
Реклама в журналі Інформація авторам Передплата |
Нідерланди передають Україні 28 гусеничних всюдиходів
Умєров підтвердив, що Київ передав США список цілей у РФ, які хоче атакувати ATACMS
Міністр оборони Естонії: Захід має змінити "підтримку війни" на "підтримку перемоги України"
Президент Чехії: Успіхи Росії під Покровськом не пов’язані з операцією ЗСУ на Курщині
У Орбана не планують змінювати політику щодо України, якщо Трамп програє вибори
Туск: Без врегулювання проблемних історичних питань Україна не увійде до ЄС
Глава МЗС Литви попросив Україну і далі приховувати від нього військові плани
Боррель: ЄС підготував для України 700 тисяч снарядів з обіцяного мільйона
Фон дер Ляєн у Празі відповіла на фейкові "мирні ініціативи" Орбана
Доставка бетону з заводу ПБГ "Ковальська" від "РСТ Плюс"