Або кілька правил вітань за нормами дипломатичного етикету, які
варто запам'ятати
У всіх країнах світу люди під час зустрічі вітаються. Цей звичай у нашому повсякденному житті потребує дотримання норм етикету, відчуття такту й дружелюбності. Найпоширеніша форма вітання – легкий уклін і усмішка. Вітання супроводжуються словами «вітаю», «моє шанування» або (залежно від часу доби) «доброго ранку», «доброго дня», «доброго вечора». Далі слід назвати ім'я людини. Коли менш офіційне вітання, звернення не потрібне. Вітальні репліки-відповіді комунікативного партнера можуть бути іншої структури й лексичного складу, ніж репліки вітання. Слова вітання вимовляються чітко, нешвидко. Тон має бути люб'язний, а слова обов'язково супроводжуватися усмішкою.
![](http://viche.ascent.kiev.ua/img/dovidka_new.gif)
Як тиснуть руки у країнах світу?
Рукостискання в різних країнах має свої особливості. Так, у США воно тверде, два-три потиски. У Німеччині один твердий потиск. У Франції та Бельгії легке, швидке потискання. Англійці використовують рукостискання нечасто. В мусульманських країнах рукостискання між чоловіком і жінкою не припускається, бо релігія забороняє контакт «шкіра до шкіри» між особами різної статі, якщо це не близькі родичі. В Японії потиск рук на знак вітання використовується переважно у спілкуванні з європейцями й американцями, а жінки його уникають.
Молоді люди перші вітають старших, чоловіки – жінок, нижчі за посадою – вищих. У ділових стосунках лише особи, які стоять на одній сходинці менеджменту, вітаючись, приймають до уваги вік і стать партнера. Треба знати, що в різних країнах неоднакові традиції вітання. Наприклад, в Англії жінка, щоб «уповноважити» чоловіка вклонитися їй, вітається з ним перша.
Особа, яка увійшла до кімнати, підходить до гурту й вітає присутніх перша незалежно від статі. І, звичайно, той, хто залишає приміщення, прощається так само перший. На прийомах передусім вітають господаря та господиню. Оптимальна відстань для вітання – близько трьох метрів.
Уставання (підведення) є також формою вітання. Якщо до чоловіка, який сидить, підходить жінка або чоловік, старший за віком, то він повинен встати, вітаючи їх. Жінки підводяться лише тоді, коли друга особа набагато старша. Чоловіки, за винятком похилих і хворих, подаючи для вітання руку, підводяться. Жінки, особливо старшого віку, коли вітаються з чоловіками або молодшими жінками, можуть подавати руку сидячи. Якщо жінка входить до кімнати, чоловіки встають (виняток для літніх чоловіків, а також тих, хто має фізичні вади). На робочому місці, якщо входить жінка нижчого за посадою рангу, чоловіки не встають. Коли керівник заходить до кабінету, де працюють жінки, вони підводяться: якщо він уперше зайшов для знайомства з персоналом; повернувся з відрядження, відпустки; на початку робочого дня. Керівник організації, установи встає, якщо до кабінету входить відвідувач. Він повинен застебнути піджак і вийти з-за столу назустріч відвідувачеві. В кабінеті господар може не вставати, вітаючи своїх співробітників.
Рукостискання – одна з найпоширеніших форм вітань. Це елемент європейської культури спілкування, який поширився на весь світ. У минулому вважалося, що простягнута для вітання рука демонструє відсутність зброї і дружні наміри. У наш час потиск руки – знак поваги до партнера й коректна форма вітання колег, клієнтів, дипломатів, високих осіб, навіть королеви, якщо вона виявить бажання подати руку для вітання. В Європі руку потискають під час знайомства, прощання, вітання.
Є правило знімати рукавички перед рукостисканням. Вважають, що воно з'явилося в Італії за часів династії Борджіа, коли з допомогою рукавичок, оброблених отруйними речовинами, позбавлялися небажаних людей. Є й інші версії появи такого правила. Наприклад, у часи захоплення верховою їздою рукавички, які вбирали запахи коня, перед рукостисканням знімали. Нині, потискуючи руки, рукавичок не знімають, якщо вони – доповнення до вбрання. Жінка може не знімати рукавичку й на вулиці. Сучасний етикет допускає, що на вулиці й чоловік може лишитися в рукавичках. Однак якщо один чоловік зняв рукавичку для вітання, то це треба зробити й іншому.
Рукостискання ініціює особа, старша за віком, посадою; жінка – якщо вона вітається з чоловіком. На роботі жінка не подає перша руку керівникові. Під час представлення перший подає руку той, кому представляють іншу особу. У будь-якому разі на простягнену руку слід відповісти рукостисканням, інакше можна дуже образити людину.
Рукостискання завершують слова вітання. Подають праву руку. Простягаючи її, треба подивитися людині у вічі й усміхнутися. Потиск руки має бути твердий і не дуже довгий (два, щонайбільше три потиски).
Не можна вітатися через стіл. Рукостискання через стіл припустиме лише в разі обміну сувенірами та після підписання угоди про співпрацю. Негарно йти з простягнутою рукою через всю кімнату. Якщо, підійшовши до групи, ви обмінялася рукостисканням з однією особою, то це слід зробити і з іншими. Але якщо присутніх багато, доречно обмежитися потиском руки з господарем (господинею) дому чи начальником, а з рештою, вклонившись, привітатися словами.
Під час зустрічі двох пар слід уникати перехрещення рук, щоб церемоніал рукостискання не здавався комічним. Існує такий порядок вітання: якщо жінки стоять праворуч від своїх супутників, як це традиційно заведено, то вони спочатку подають руки одна одній, потім – чоловікам, а в кінці вітання рукостисканням обмінюються чоловіки.
Що цікаво: рукостискання може надати цьому виду вітання певний психологічний підтекст, передати характер взаємовідносин комунікантів. Є так зване «владне» рукостискання, коли рука захоплює руку іншої людини ніби згори донизу, демонструючи перевагу, бажання домінувати в процесі спілкування. Рукостискання, в якому демонструється бажання передати ініціативу, передбачає, що особа подає руку долонею, відкритою догори. В разі рівноправного рукостискання руки обох осіб залишаються у вертикальному положенні.
Автор: Тетяна ШИНКАРЕНКО